Lauantai 2022 alkoi olusilla alueen ulkopuolella ennen Insomniumia. Sää oli infernaalinen teemaan sopivasti ja rusketus tuli hoidettua samalla kuntoon.
Insomnium on itselläni aina soinut vain talvisin pimeään aikaan, johon se sopii täydellisesti. Siksi olinkin hieman varautunut, miten mahtaa toimia keskipäivällä auringon paahteessa. Huoleni oli turha, sillä hyvinhän se toimi. Bändi on ansainnut paikkansa päälavalla, oli sen verran tymäkkää settiä.
Poistuin aikaisemmin Insomniumista katsomaan Inferno Stagelle Joe Lynn Turneria. Odotin keikkaa innolla, mutta jälleen pienellä varauksella. Rainbow on itselleni sitä tärkeää lapsuuden musaa, jonka olen perinyt vanhemmiltani ja siksi Joe Lynn Turnerin lavakunto ja yleisön vastaanotto pohdituttivat. Jälleen turhaan olin huolissani, sillä setti oli pelkkää täysosumia! Kaikki JLT:n ajan Rainbow'n parhaimmat kuultiin, yleisö oli hienosti mukana ja vaikka herra ei tietenkään enää ole 80-luvun keikkakunnossa, oli hän selkeästi loistavassa vireessä ja se, mikä jäi laulullisesti vaillinaiseksi, paikattiin kosketinsoittajan laululla ja lavan täyttävällä karismalla, joka täytti lavan. JLT on aito rocktähti. Uskoisin, että olisi ollut kovempi Hartwallin keikka Rainbow'lla aikanaan, jos Romeron tilalla olisi itse Joe Lynn ollut, kaikki kunnia molemmille. Setti päätettiin yliajalla Ynkän Rising Forceen, kiitos ja kumarrus. Päivän upein yllättäjä. Kiitos Tuskalle tästä kulttuuriteosta!
Joe Lynn Turnerin jälkeen noin tunnin tauko, jonka aikana ehti käymään Redissä syömässä täyttävämmän aterian, jolla jaksoi illan loppuun saakka. Ei onneksi tarvinnut rahaa laittaa kalliisiin ranuihin tällä kertaa.
Ruuan, kaljan ja uuden jonotuksen jälkeen seurailemaan paljon hypeä saanutta Wheeliä. Hienoa progea, mutta paljon oli kyllä Toolin työkaluista (heh heh) ollut käytössä biisejä tehdessä. Keikasta jäi ehkä hieman vajavainen fiilis omaperäisyyden puututtua bändiltä. Kunnon kertsi johonkin koukeroiden sekaan, niin olisi heti oivempi. Yleishabitus oli myös todella kasvotonta. Mustiin t-paitoihin ja farkkuihin pukeutuminen mustalla lavalla ei oikein erotu edukseen. Toisaalta, mitä sitä teeskentelemään olemalla jotain, mitä ei ole. Rahkeita bändillä olisi isommaksi, jos vähän päivittelisivät menoaan IMO.
Stam1na alkaa aiheuttamaan jo pientä oksennusrefleksiä. Selkeästi Suomen suurin suomeksi laulava metallibändi, mutta aivan liian kulunutta. Ja vaikka kuinka sekä yhtye ja levyarvostelijat/fanipojat jaksavat hehkuttaa uusia levyjä, fakta on, ettei bändi ole tehnyt eheää toimivaa levyä sitten SLK:n. Setin painottuessa uuteen levyyn ja yleisön reaktioista tuli huomattua jälleen, ettei tuhat paskakärpästä voi olla väärässä. Tekisi hyvää, jos Stam1na pysyisi poissa vaikka kolme vuotta ja latailisi akkuja. Nyt meno on kuolleen hevosen ruoskimista.
Siirryin ajoissa odottelemaan VOLAn settiä. Oli toimivaa progeilua ja raskaat djent-riffit saivat pään nykimään kunnolla. Loistava uusi tuttavuus.
Ei enää näitä Blind Channeleita kiitos. Hyvän bändipaikan tuhlausta. Hienoa heille, jotka tykkäävät, mutta tähänkin olisi ollut mahdollista saada joku festareihin ja kohdeyleisölle sopivamman bändin.
Siirryimme VOLAn setin loppupuolella ulkopuolelle kaverin kanssa muutaman oluen juomaan säästäen hieman rahaa (hinnat kohonnut kyllä taas huomattavasti kaikkialla). Amorphis jälleen skipattiin. Vähän sama ongelma, kuin Stam1nalla. Todella kulunut bändi Suomen kamaralla. Joka vuosi näkee, vaikkei ole koskaan tarkoitus (jopa koronavuosinakin!). Arvostan bändin uraa kyllä, muttei Talesin ja muutaman irtobiisin lisäksi oikein uppoa. Jos positiivisesti ajatellaan, niin eiköhän ensi vuonna voisi sitten olla ilman Amorphista Stam1naa.
Olusten jälkeen seuraamaan Soilworkia. Heti kärkeen tuli todettua, että aivan liian pieni lava Soilworkille! Olisi voinut olla Blind Channelin tilalla teltassa. Taas on bändin jäsenistössä tapahtunut muutoksia sitten edellisen Tuskan. Ovi käy tiuhaan. Setti itsessään oli hyvä sekoitus uutta ja vanhaa ja vaikka omia suosikkejani jäi uupumaan setistä, oli hienoa huomata, että mainiolta Verkligheteniltä oli mukaan otettu muutamakin biisi. Uusin sinkku oli vähän tunnelman lässähtäjä, mutta muuten oli kyllä vireä rautainen setti. Ensi kerralla sitten isommalla lavalla.
Sitten paljon odotettu Kinkku Diamondin johtama Mercyful Fate. Klassisen saatanallisen hevin juhlaa koko setti ja yleisö (ainakin edessä, missä olin) aivan pähkinöinä. A Corpse Without Soul, Black Funeral, Curse Of The Pharaos, Evil, Come To The Sabbath, Satan's Fall... aivan tajuttoman kova settilista, josta oli paha pistää paremmaksi. Eikä se uusi biisikään ihan kuraa ollut. Hieman jommalla kummalla kitaristeista oli vireen kanssa ongelmaa, joka omaan korvaani särähti alkuun todella pahastikin, mutta ongelma selätettiin hyvin. Bändi ja etenkin King Diamond olivat selkeästi aidosti vaikuttuneita yleisöstä, jonka huomasi vuolaista kiitoksista ja ilmoituksesta, että "koska vain uusiksi". Toivottavasti silloin soolona, sillä se on vielä itseltäni todistamatta. Tämä oli kulttuuriteko, kiitos Tuska!
Aiheesta hieman ohi: Onneksi tuli jo eilen haettua Mercyful Faten paita, sillä olivat jo myyty loppuun aikaisin.
Helvetin kuuma sää ja säähän sopivaa musaa, mitä muuta sitä kaipaakaan. Jälleen voi todeta, että Tuska on maamme paras festivaali. Päivä oli todella monipuolinen anniltaan ja rahoilleen sai varmasti vastinetta. Sitten hotelliin ja valmistautumaan sunnuntaita varten, joka tulee olemaan kiireinen bändien osalta
TUSKA 2022 - Lauantai
-
- Posts: 24
- Joined: Fri Nov 30, 2007 12:36 pm
- Location: Helsinki
Re: TUSKA 2022 - Lauantai
Lauantai oli ainoa paikallaolemisen arvoinen päivä. Nu-metal jutut ei kiinnosta yhtään vaikka joskus Kornia vähän kuuntelinkin, niin livesoundi ja myöhemmät levyt on soundillisesti jo sen kuuloisia että ei kiitos. Devin ja Carcass ois ollu ihan mukava ehkä nähä.
Aluetta tosiaan kehuttu ja tähän ei voi vastaan väittää – Flowsta ilmeisesti kopioitu, jostain luin. (Metalli) Ihmisistä tuli kanssa hyvä mieli ja ensi vuonna varmaan tuun ulkopuolelle vaan aikaa viettämään. Järjestyshäiriöitä ei näkynyt, mutta yllätti että niitä ilmeisesti paljon on kulisseissa, kun on palkattu erikseen oma häirintäyhteyshenkilö
tästä iso miinus (siis siitä että tällaista häirintää Tuskassa paljon tapahtuu).
Itseltä pitkä miinus myös uuen sponsorin mukaantuoma, osittainen, käteiskielto. Ei tarvinnut ainakaan paikan päällä rahaa kuluttaa tän päätöksen myötä, mutta ulos Rediin liikkuminen onnistui helposti ja rahalla sai sieltä juomat. Ulkona myös rennompi meininki ja siellä uusien ihmisten kanssa tuli juteltua lähinnä. Parilta kojulta kysyin käykö käteinen ja vastaus oli vähän muikea "Näin on ohjeistettu että ei saa ottaa vastaan, mut..."
Yhtyeitäkin oli paikan päällä ja Shape of Despairiin tähtäsin heti alkuun. Kolme–neljä viimeistä kappaletta näin ja yllätyin miten hyvin toimi, liekö syynä sitten että se oli nimenomaan itelle festarin ensimmäinen bändi. Levyltä alkaa death-doom puuduttaa nopeesti, mutta nyt toimi ainakin tuolla määrällä.
Kaverit olivat Insomniumista kiinnostuneet ja sinne sitten suuntaus. Ihan ok:na olen bändiä pitänyt vaikken kuuntelekaan ja sellainen kuva jäi myös keikasta – keskittyminen meni enemmän kavereiden kanssa jutuskeluun.
Joe Lynn Turner kiinnosti ja ootin ehkä vaisumpaa menoa kun mitä sieltä tarjottiin. Taustabändi oli siis ilmesesti Ruotsista, joku kokoonhaalittu, ei ilmeisesti Turnerin aktiivinen taustabändi? Turner oli kovassa kunnossa ja keikka toimi. Street of Dreamsiin tuli pitkä juonto sisään ja ihmettelin kun porukka ei enempää innostunut kun selvisi, että mikä sieltä seuraavaksi lähtee. Moni siirty varmaan automaatilla kuuntelemaan Turnerin tarinaa.
Turnerin jälkeen oli Tuska suonut juomatauon ulkopuolelle aikataulullisesti. Ois kyl ollut mielenkiintosta nähä kuin paljon yleisöö Reckless Lovea tosiaan menee kattomaan.
Päivän toinen pääesiintyjä sitten telttalavalla. VLTIMAS. Luvattoman paljon tilaa oli yleisössä keikan lähestyessä alkua, siirryttiin suht eteen joten en nähnyt paljon täytty sitten loppujen lopuksi. Keikka oli sellasta mitä toivoisi Tuskaan enemmänkin. Vincent hallitsi, ääni oli mahtavassa kunnossa ja välispiikkejä ois jaksanu kuunnella vaikka enemmänkin. Miinus tulee, rumpu, kyllä, soolosta
. Toki tunnin slotti saattoi olla liian pitkä kun pihalla on vain kompakti 38 minuutin levy ja keikalla kaahattiin hyvää vauhtia. Onneksi ei sorruttu Morbid Angelia soittamaan lisäksi kun oma tuotanto toimi näin hyvin.
Tuska-BRGR-kojussa (menu vain englanniksi
) oli kyllä paksu pihvi hampurilaiseen väliin suotu ja tällä suostuin pärjäämän koko päivän. Taustalla melusi Stam1na, jonka joistain kappaleista kyllä pidän kovastikin, mutta tän tosiaan näkee haluamattaankin kerran vuodessa. Stam1nan tunnin slotti tuntu pitkältä siinä missä VLTIMASin tunnin slotti lyhyeltä, kun kerkesi keikan alkaessa fiilistellä VLTIMASia, jonottaa ruokaa, syödä ja tulla vielä seuraamaan keikkaa ja toteamaan etten tunne mitään näitä biisejä, useamman soittivat siis vielä. Onko muuten Stam1nassa mielipiteet muuttunut tai kadonnut, kun ei ollut sateenkaarijuttuja lavalla? Yleensä on tainnut Tuskassa olla?
Stam1na jäi vielä jatkamaan kun siirryttiin KVLT-stagelle The Mist From The Mountains. Tiivistämön tiloihin otettiin siis vain tietty määrä ihmisiä sisään ja aluekin oli omaa anniskelualuetta eli moni kääntyi täyden tuopin kanssa sieltä poiskin. Ilmanvaihto ei toiminut ollenkaan ja sisällä oli tukahduttavan kuuma. Bändi vaikutti hyvältä, viisi tai kuusi kappaletta sisällä fiilisteltiin kunnes piti päästä ulos vilvoittelemaan. Suht suuri jono oli sisälle kun ulos tultiin eli halukkaita katsojia riitti ja sisälämpötila piti huolen siitä ettei faneilla ollut liian mukava oltava ja kasuaalit seuraajat vaihtuivat tasaisesti.
Sopivasti toinen juomatauko sitten vielä ennen kun kaupat lopettavat myynnin yheksältä. Amorphiksesta samat sanat kuin Stam1nasta, ei voi välttyä näkemästä. Aattelin kyllä tulla hieman seuraamaan keikan loppua, mutta uudet ihmiset alko juttelee ulkopuolella ja aloin tavoilleni poiketen sosiaaliseksi.
Baronessiin vähän tutustuneena kiinnosti seurata tämä ja keikka viihytti kovin kyllä. Ei oo oikein tarttumapintaa livestä tai oikeastaan tuotannostakaan, mutta Mastodon-tyylinen musa toimi mukavasti ja tästä sai hyvää nostetta illan pääaktiin.
Mercyful Fate onnistuikin sitten kaikessa ja oli (ainakin miulle) ainoa oikea ja kunnon pääesiintyjä koko festivaalilla. Suht eteenhän tuli mentyä kattomaan bändi ja fiilis oli yllättävän kova kun aattelin, että suuri osa yleisöstä alkaa jo olemaan radio rock -kansaa, missä ei Mercyful Fate tai King Diamond taia pahemmin kuulua. Rasitti kyllä Tuskan toiminta tässäkin, että myydään tapahtumaa puolentoista tunnin setillä ja sitten ennen keikan alkua ilmotetaan lavan taululla, että keikasta leikkaantuu sitten 15 minuuttia. Oletettavasti näin koska bändin festarisetti lienee se tunti ja viisitoista, mutta tää ei varmaan Tuskalle tullut yllätyksenä. Keikka koostui lähinnä Melissasta ja Don't Break The Oathista ja ainoan jonkinlaisen miinuksen keksin vaan siitä, että haluaisin Dennerinkin lavalle. Miehen soitto, sävellys ja tuotanto ylipäätään on mielestäni ollut mahtavaa näihin päiviin saakka. Uusi kappale tosiaan esiteltiin myös, siitä ei oikeastaan osaa sanoa mitään vielä, hieman hitaamman puoleinen kappale ja tunnelma oli vielä alkuinnostunut yleisössä kun kappale soitettiin toisena ja mukanalaulamisen mahollisuus ei ollut mahollista.
Enemmän Mercyful Fate/VLTIMAS :ia ja vähemmän corea ja sitä mitä nämä Reckless Lovet ja Blind Channelit sitten ovatkaan. Tämä on tosin jo vanhan ukon horinaa eli jos Radio Rock -meiningillä tulee paremmat voitot Tuskalle, niin mikä minä olen sitä tuomitsemaan. Nää muutamat pakkonähdä-jutut haittaavat vaan sitten kun muuten ei ole mitään tarjottavaa Tuskalla. Ensi vuosi varmaan taas ulkopuolella.
Aluetta tosiaan kehuttu ja tähän ei voi vastaan väittää – Flowsta ilmeisesti kopioitu, jostain luin. (Metalli) Ihmisistä tuli kanssa hyvä mieli ja ensi vuonna varmaan tuun ulkopuolelle vaan aikaa viettämään. Järjestyshäiriöitä ei näkynyt, mutta yllätti että niitä ilmeisesti paljon on kulisseissa, kun on palkattu erikseen oma häirintäyhteyshenkilö
![Sad :(](./images/smilies/icon_sad.gif)
Itseltä pitkä miinus myös uuen sponsorin mukaantuoma, osittainen, käteiskielto. Ei tarvinnut ainakaan paikan päällä rahaa kuluttaa tän päätöksen myötä, mutta ulos Rediin liikkuminen onnistui helposti ja rahalla sai sieltä juomat. Ulkona myös rennompi meininki ja siellä uusien ihmisten kanssa tuli juteltua lähinnä. Parilta kojulta kysyin käykö käteinen ja vastaus oli vähän muikea "Näin on ohjeistettu että ei saa ottaa vastaan, mut..."
Yhtyeitäkin oli paikan päällä ja Shape of Despairiin tähtäsin heti alkuun. Kolme–neljä viimeistä kappaletta näin ja yllätyin miten hyvin toimi, liekö syynä sitten että se oli nimenomaan itelle festarin ensimmäinen bändi. Levyltä alkaa death-doom puuduttaa nopeesti, mutta nyt toimi ainakin tuolla määrällä.
Kaverit olivat Insomniumista kiinnostuneet ja sinne sitten suuntaus. Ihan ok:na olen bändiä pitänyt vaikken kuuntelekaan ja sellainen kuva jäi myös keikasta – keskittyminen meni enemmän kavereiden kanssa jutuskeluun.
Joe Lynn Turner kiinnosti ja ootin ehkä vaisumpaa menoa kun mitä sieltä tarjottiin. Taustabändi oli siis ilmesesti Ruotsista, joku kokoonhaalittu, ei ilmeisesti Turnerin aktiivinen taustabändi? Turner oli kovassa kunnossa ja keikka toimi. Street of Dreamsiin tuli pitkä juonto sisään ja ihmettelin kun porukka ei enempää innostunut kun selvisi, että mikä sieltä seuraavaksi lähtee. Moni siirty varmaan automaatilla kuuntelemaan Turnerin tarinaa.
Turnerin jälkeen oli Tuska suonut juomatauon ulkopuolelle aikataulullisesti. Ois kyl ollut mielenkiintosta nähä kuin paljon yleisöö Reckless Lovea tosiaan menee kattomaan.
Päivän toinen pääesiintyjä sitten telttalavalla. VLTIMAS. Luvattoman paljon tilaa oli yleisössä keikan lähestyessä alkua, siirryttiin suht eteen joten en nähnyt paljon täytty sitten loppujen lopuksi. Keikka oli sellasta mitä toivoisi Tuskaan enemmänkin. Vincent hallitsi, ääni oli mahtavassa kunnossa ja välispiikkejä ois jaksanu kuunnella vaikka enemmänkin. Miinus tulee, rumpu, kyllä, soolosta
![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)
Tuska-BRGR-kojussa (menu vain englanniksi
![Confused :?](./images/smilies/icon_confused.gif)
Stam1na jäi vielä jatkamaan kun siirryttiin KVLT-stagelle The Mist From The Mountains. Tiivistämön tiloihin otettiin siis vain tietty määrä ihmisiä sisään ja aluekin oli omaa anniskelualuetta eli moni kääntyi täyden tuopin kanssa sieltä poiskin. Ilmanvaihto ei toiminut ollenkaan ja sisällä oli tukahduttavan kuuma. Bändi vaikutti hyvältä, viisi tai kuusi kappaletta sisällä fiilisteltiin kunnes piti päästä ulos vilvoittelemaan. Suht suuri jono oli sisälle kun ulos tultiin eli halukkaita katsojia riitti ja sisälämpötila piti huolen siitä ettei faneilla ollut liian mukava oltava ja kasuaalit seuraajat vaihtuivat tasaisesti.
Sopivasti toinen juomatauko sitten vielä ennen kun kaupat lopettavat myynnin yheksältä. Amorphiksesta samat sanat kuin Stam1nasta, ei voi välttyä näkemästä. Aattelin kyllä tulla hieman seuraamaan keikan loppua, mutta uudet ihmiset alko juttelee ulkopuolella ja aloin tavoilleni poiketen sosiaaliseksi.
Baronessiin vähän tutustuneena kiinnosti seurata tämä ja keikka viihytti kovin kyllä. Ei oo oikein tarttumapintaa livestä tai oikeastaan tuotannostakaan, mutta Mastodon-tyylinen musa toimi mukavasti ja tästä sai hyvää nostetta illan pääaktiin.
Mercyful Fate onnistuikin sitten kaikessa ja oli (ainakin miulle) ainoa oikea ja kunnon pääesiintyjä koko festivaalilla. Suht eteenhän tuli mentyä kattomaan bändi ja fiilis oli yllättävän kova kun aattelin, että suuri osa yleisöstä alkaa jo olemaan radio rock -kansaa, missä ei Mercyful Fate tai King Diamond taia pahemmin kuulua. Rasitti kyllä Tuskan toiminta tässäkin, että myydään tapahtumaa puolentoista tunnin setillä ja sitten ennen keikan alkua ilmotetaan lavan taululla, että keikasta leikkaantuu sitten 15 minuuttia. Oletettavasti näin koska bändin festarisetti lienee se tunti ja viisitoista, mutta tää ei varmaan Tuskalle tullut yllätyksenä. Keikka koostui lähinnä Melissasta ja Don't Break The Oathista ja ainoan jonkinlaisen miinuksen keksin vaan siitä, että haluaisin Dennerinkin lavalle. Miehen soitto, sävellys ja tuotanto ylipäätään on mielestäni ollut mahtavaa näihin päiviin saakka. Uusi kappale tosiaan esiteltiin myös, siitä ei oikeastaan osaa sanoa mitään vielä, hieman hitaamman puoleinen kappale ja tunnelma oli vielä alkuinnostunut yleisössä kun kappale soitettiin toisena ja mukanalaulamisen mahollisuus ei ollut mahollista.
Enemmän Mercyful Fate/VLTIMAS :ia ja vähemmän corea ja sitä mitä nämä Reckless Lovet ja Blind Channelit sitten ovatkaan. Tämä on tosin jo vanhan ukon horinaa eli jos Radio Rock -meiningillä tulee paremmat voitot Tuskalle, niin mikä minä olen sitä tuomitsemaan. Nää muutamat pakkonähdä-jutut haittaavat vaan sitten kun muuten ei ole mitään tarjottavaa Tuskalla. Ensi vuosi varmaan taas ulkopuolella.
-
- Posts: 1847
- Joined: Mon Mar 22, 2004 5:37 pm
- Location: Tampere, Hervanta
Re: TUSKA 2022 - Lauantai
Hieno asia ja lopulta onnistunut festari-ilta! Mahtavaa! ![Twisted Evil :twisted:](./images/smilies/icon_twisted.gif)
![Twisted Evil :twisted:](./images/smilies/icon_twisted.gif)
-
- Posts: 10668
- Joined: Wed Aug 28, 2002 5:10 pm
- Location: Oulu (Rollo)
Re: TUSKA 2022 - Lauantai
Niin, eihän niitä häiriöitä edelleenkään näkynyt ja taisi olla käytännössä kaikilla tämän kesän festivaaleilla läpi maan tuollainen yhteyshenkilö nimettynä; ajan (aivan hyvä) tapa siis. Vähän kuin olisit surrut sitä festivaalia joka aikoinaan palkkasi ensimmäisen turvallisuuspäällikön, että 'voi voi kun täällä on nyt niin paljon tätä väkivaltaa'
![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)
![Idea :idea:](./images/smilies/icon_idea.gif)